- | -
De kan ikke sove her.
- Lad mig være i fred. - Hvorfor går De ikke hen på en kro?
- Hvorfor tror De? - Har De banket på døre og spurgt folk?
Jeg har spurgt overalt. Lad mig være.
De har ikke spurgt dér.
Bank på den dør.
Hvem kan det være?
Har De mad De kan undvære?
- Kom ind. - Hør, jeg er en galejslave.
Mit navn er Jean Valjean. Jeg har aftjent nitten års strafarbejde.
Jeg blev prøveløsladt for fire dage siden.
Jeg skal melde mig i Dijon, ellers ryger jeg tilbage i fængsel.
Her er mit pas. Der står at jeg er farlig.
De er velkommen ved vores bord som min gæst.
Jeg er en galejslave. De så mit pas.
Jeg ved hvem De er.
Lukker De mig ind i Deres hus?
Hvilken forbrydelse har De begået?
Måske har jeg myrdet en.
Hvordan ved De, at jeg ikke myrder Dem?
Er De vittig?
Vi må vel stole på hinanden.
Jeg har ikke myrdet nogen. Jeg er en tyv. Jeg stjal mad.
Jeg stjal, men jeg betalte for det. Nitten år i lænker.
Nu er jeg lukket ud, med et gult pas.
Hvad kan jeg gøre, med et gult pas?
Jeg skal melde mig i Dijon, og hvad så? Sulte ihjel?
Nitten år, og nu begynder straffen for alvor.
- Mennesket kan være uretfærdig. - Mennesket? Ikke Gud?
Nuvel, hvem De end er, tak.
Et måltid, og en seng at sove i.
En rigtig seng.
I morgen, vil jeg være en ny mand.
Svin.
Er der nogen?
Så bruger vi træ-skeer. Jeg vil ikke høre mere om det.
Jeg er ked af at forstyrre Dem. Denne mand tiltrak opmærksomhed.
Gudskelov.
Jeg er meget vred på dig, Jean Valjean.
Hvad er der sket med Deres øje, Hr Biskop?
- Han var vores gæst i går. - Nå, ja.
Efter vi gennemgik hans vadsæk, og fandt al dette sølvtøj...
påstod han, at De forærede ham det.
Ja, naturligvis gav jeg ham sølvtøjet.
Men hvorfor tog De ikke også lysestagerne? Det var dumt af Dem.
Maddam Gilot, hent sølvstagerne.
De er mindst 2000 franc værd. Hvorfor tog De dem ikke? Hurtig!
Hr Valjean skal skynde sig. Han har mistet meget tid.
Glemte De at tage dem?
- Siger De, at han fortæller sandheden? - Ja, naturligvis.
- Tak fordi De bragte ham tilbage. - Løslad ham.
- Lader De mig gå? - Forstod du ikke biskoppen?
Maddam Gilot, giv disse mænd noget vin. De må være tørstige.
Tak.
Og glem ikke--
glem aldrig, at De lovede at blive et nyt menneske.
Hvorfor gør De dette?
Jean Valjean, min broder. De hører ikke længere det onde til.
Med dette sølvtøj, har jeg købt Deres sjæl.
Jeg har løskøbt Dem fra frygt og had.
Nu giver jeg dig tilbage til Gud.
Ni år senere.
Goddag, kaptajn. Jeg er Javert, den nye politi-inspektør.
Her er mine papirer, fra præfekten i Paris.
Nå, ja. Goddag, Inspektør Javert.
Jeg har ventet Dem. Jeg er kaptajn Beauvais.
- Hvordan var Deres rejse? - De har ikke set på mine papirer.
Det er sikkert i orden. Har De spist?
Jeg vil gerne have at De følger proceduren.
Godt, alting synes at være i orden, Inspektør.
De har nu ansvaret for politiet i Vigau.
I Paris er alt elendigt,
kriminaliteten er ubehersket,
gaderne er beskidte. Forholdene her er meget bedre.
Ja. Livet i Vigau har aldrig været bedre.
Skal jeg tage Dem til vores teglværk?
- Det er vores største virksomhed. - Fint.
Denne vej.
- Hvem ejer fabrikken? - Borgmesteren.
Han begyndte som en af arbejderne.
Da den gik konkurs for fem år siden...
købte han det hele for mindre end 500 franc.
Jeg bør rapportere til Borgmesteren hurtigst muligt.
Borgmesteren synes at være kraften bag alt. Han må være genial.
Han er utrolig, men også lidt excentrisk.
- Excentrisk? Hvordan? - Han er sky. Lever som eneboer.
Han ville ikke engang være borgmester.
Han afstod æren, men byens ældre insisterede.
Ikke ambitiøs, dog vellykket.
Han er et mysterium. Nogle synes han er skør, men jeg kan lide ham.
- Jeg kan lide ham, og har ondt af ham. - De har ondt af borgmesteren?
Fordi han er ensom. Så er vi her.
- Bor han her? - Underligt ikke?
Kun lidt bedre end et arbejderhjem.
Goddag, Hr Borgmester. Den nye inspektør er ankommet.
- Han ønsker at melde sig. - Det er i orden. Han behøver ikke.
Men Hr Borgmester, hvis De ikke tillader Inspektøren at rapportere.
Tror jeg at han vil begynde at græde.
Hr Borgmester, jeg er Inspektør Javert.
Det er mig en ære at melde mig til posten som din politipræfekt.
- Undskyld. Hvad var navnet? - Inspektør Javert.
- De har ventet mig. Paris burde-- - Har De papirer?
Ja, jeg undskylder. de skulle være fremvist øjeblikkeligt.
Godt. Tak fordi De kom.
Kaptajn, sørg for at Inspektøren indfinder sig.
- Ja. - God dag.
- Mænd og kvinder arbejder adskilt? - Ja.
Borgmesteren opdelte fabrikken, så kønnene arbejder adskilt.
- Jeg sagde at han var excentrisk - Ikke excentrisk, kaptajn. Nej.
Han bekymrer sig om retskafne kvinder, og ønsker at beskytte deres dyd.
Meget korrekt. Meget klogt.
- Undskyld. - Undskyld mig.
Du har ødelagt en mere! De trækkes fra min løn.
Så er det nok. Fantine, tag dine ting.
- Jeg flytter din plads. - Gudskelov!
Afsted. Tilbage til arbejdet.
Morskaben er slut. Tilbage til arbejdet.
Jeg synes De bør have en at følge.
Være ikke urolig. Jeg kan tage vare på mig selv. Jeg må afsted.
Jeg håber ikke at hastværket indgyder uro.
Må jeg spørge, hvorfor De hæver hele Deres indestående?
Jeg håber De ved, at denne institution står til rådighed.
Dette er en forretningsmulighed. Ikke en krise.
Jeg kommer tilbage i morgen.
Jeg har fået foruroligende nyt om en af kvinderne.
Jeg har ikke spurgt hende, men jeg tror hun har et uægte barn.
- Hvad? Er hun en skøge? - Jeg ansætter ikke--
- Jeg ansætter ikke letlevende kvinder. - Selvfølgelig ikke. Jeg undskylder.
Jeg ønsker ikke at vores kvinder udsættes for fordærv.
Jeg foreslår afskedigelse.
- Jeg stoler på Deres dømmekraft. - Tak.
Fantine, kom med mig.
Hun er færdig, den so.
De må ikke fyre mig nu, maddam. Min lille pige er syg.
De har læst det i brevet, fra dem som tager sig af hende.
De skriver at hun har fået den militære feber.
De kræver 40 franc for medicin, ellers dør hun indenfor en uge.
Hvem er disse, Thénardiers? Er de familie?
Nej, ikke familie.
De har bevidst skjult dit barn hos fremmede?
De afskediger mig for at have et barn--
Ikke for at have et barn...
men for at have et barn uden for ægteskab og forgive at være retskaffen.
Jeg kan ikke arbejde og pleje hende. Jeg er nødt til at lyve.
De får det til at lyde som dine løgne er min skyld.
Undskyld. Jeg forsøger ikke at modsige Dem maddam.
Min Cosette er en sød lille pige, en uskyldig lille pige.
Straf hende ikke for min synd. Jeg var dum og forelsket--
Forelsket. Altid den undskyldning.
De har ret. Jeg er et dårligt menneske.
Men Thénardiers er gode folk. De har selv to døtre.
Min Cosette kan lege med dem, og ikke være ensom.
Hun har det bedre med dem. Men jeg må tjene til hendes medicin.
- Jeg beder Dem. - Herren bekymrer sig om sine arbejdere.
Han kan ikke have kvinder af tvivlsom moral til at påvirke pigerne.
- Hvad sker der? - Fem sous for stolen.
- Sælger du ud? - Jeg sælger den for ekstra penge.
- Du skylder en måneds leje. - Ikke før næste uge.
Betal nu, eller du er ude. Jeg har folk der ønsker rummet. Tredive franc.
- Du har halvtreds i hånden. - De får femten. Resten i næste uge.
Hvordan? Du er fyret.
Hvem har sagt at jeg er fyret?
- Det er stadig en landsby. - Jeg har et job.
- Lyv ikke. - Jeg begynder i næste uge.
Alle kender din historie. Du har et uægte barn.
Ingen vil give dig arbejde.
Tag halvdelen. De får resten.
Se ikke så bekymret ud. Det er ikke så slemt.
Du har stadig en seng.
God kvalitet. Ti franc.
Kære Priorinde...
Biskoppen af Digne, må han hvile i fred...
fortalte mig om Deres kloster, og dets gode gerninger.
I hans minde, ønsker jeg at give--
eller vil gerne.
Vil er at foretrække.
Og forære er blidere end give.
- Jeg vil gerne forære-- - Der er sket en ulykke!
En af arbejderne, Lafitte!
Få mig ud!
- Jeg kan ikke få luft! - Pas på. Lad mig komme frem.
Vi har brug for en løftestang. Kom hurtigt!
Få mig ud! Jeg brækker mine ribben.
- Klar. - Kom nu. Skub! Alle sammen!
Kom nu.
- Marla, hvor er Claudette i aften? - Hun er--
Der bliver stadigt flere.
lnspektør, De skræmte mig. Ja, jeg har talt fire nye piger.
Ser De, kaptajn, når en by vokser, vokser kriminaliteten ligeså.
Skal jeg hente mændene, og lave anholdelser?
- Nej. Har De noteret de faste? - Ja.
- Og jeg har noteret de nye piger. - Godt arbejde.
- Er klokken 22? Jeg hørte ikke klokken. - Jeg er tidlig. Jeg var restløs.
Har De hørt om Lafitte og vognen?
Utrolig bedrift. Har Borgmesteren altid været så stærk?
Han er en stor mand, men jeg vidste ikke at han var så stærk.
- Viste han det ikke som ung? - Jeg kendte ham ikke som ung.
Nå ja, det er rigtigt. Han er tilflytter. Hvor kom han fra?
Han kom fra Paris, men der er han ikke født. Jeg tror han sagde--
Undersøgte De ikke hans papirer?
Det mener jeg. Jeg huske det ikke.
Måske gjorde De ikke. Hvorfor skulle De?
Hvad med hende?
Hvem er du. Skrid!
Ja, ja. Hun er ny.
Hvem der? Hr Borgmester!
Jeg køber Deres vogn og hest.
Lægen siger at knæskallen er brækket, De kan ikke arbejde.
Jeg har skrevet til St. Marie klosteret i Paris.
Klosteret har brug for en ny gartner.
Hr Borgmester, jeg undskylder mange gange.
Undskyld for hvad?
Jeg var-- Jeg var vred på Dem.
Da De kom til byen, var De en arbejder ligesom jeg...
og De blev rig, jeg fik problemer.
Vi har alle haft problemer Lafitte, og alle har vi brug for hjælp til tider.
Hvil, jeg lader høre når der er svar fra klosteret.
Mange tak...
for den...nye g--
G-A-R-T--
- Gartner. Sådan. Gartner. - Undskyld.
lnspektør Javert er her.
Sig han må vente.
Jeg har vigtigt nyt, Hr Borgmester. Paris er interesseret i min plan.
- Hvilken plan? - Det står i brevet.
Hvorfor fortæller De mig ikke om planen.
Jeg undskylder, jeg havde glemt.
- Undskylder for hvad? - Jeg glemte at De ikke kan læse.
Din hovmester nævnte det.
De må have forsømt Deres uddannelse for at gøre lykke?
Hvad er Paris interesseret i? Jeg er lutter øre.
På grund af Vigaus utrolige vækst i de foregående fem år...
har jeg foreslået at vi laver en detaljeret folketælling.
Det ville være interessant. Men hvorledes er det en politisag?
Moderne retshåndhævelse kræver nye metoder, og det betyder oplysninger.
Hvor mange mennesker er flyttet hertil i det sidste årti?
Hvor kom de fra? Hvad er deres baggrund?
Kommer de kriminelle herfra, eller udenbys?
Uden information kan vi ikke kontrollere de farlige elementer.
- De kan gøre en fejltagelse. - Hvilken fejltagelse?
Sommetider flytter folk væk for at starte på en frisk.
De kan gøre mere skade end gavn ved at grave i folks liv.
En hæderlig mand har intet at frygte fra sandheden.
F.eks ved Paris at min fader var en tyv...
og min moder en skøge.
Hvis min moder eller fader skulle flytte hertil...
skal alle vide hvem og hvad de er.
- Selv hvis de havde forandret sig? - Forandring er uopnåelig drøm.
Videnskaben viser at folk enten er lovbrydere eller lovlydige.
En ulv kan bære fåreklæder, men den er stadig en ulv.
De har været uheldig, Inspektør.
Uheldig? Jeg forstår ikke.
De er desværre blevet tilkendt et kedelig distrikt.
De vil være lykkeligere i Paris...
hvor alle, enten fra fødsel eller erfaring, er uærlige.
Sandt. Men jeg får se om jeg foretrækker Paris.
De har bedt mig om at aflægge rapport og forklare min idé.
Jeg er væk i fire dage.
Vi vil savne dig. Held og lykke.
Tak. Og farvel.
Inspektør, et øjeblik.
En afskedsgave.
Tilbyder De mig en gave?
Ja, Inspektør. Mine papirer.
Dåbspapirer.
Pas.
Arbejdspapirer fra havnen i Marseilles.
Jeg ønsker at din tælling kommer godt fra start.
Behagelig rejse, Inspektør.
Fart på. Hold papirerne klar. Det er Paris--.
Inspektør Javert, luk mig ind.
Inspektør Javert, præfekten er imponeret over dit forslag.
Jeg forventer at han vil give sin godkendelse.
Tak. Det er fremragende nyt.
De er kendt i Paris nu.
Din fremtid er lys.
Så jeg foreslår, at De opgiver...
denne anmodning om en undersøgelse af Borgmesteren.
Jeg var vagt i Toulon-stenbruddet i et år.
Jeg så Jean Valjean udtrykke samme styrke som Borgmesteren.
Det hårde arbejde gør dem umådelig stærke.
Da jeg først havde set ligheden...
da jeg ikke længere var blændet af hans rigdom, var jeg sikker.
Nu genkender jeg hans ansigt og stemme. Jeg burde have set det straks.
Javert, jeg er ikke i tvivl--
Jeg er parat til at angive ham. Angive ham? Uden beviser?
Hvis jeg gennemtvinger en sag, vil beviserne blive fundet.
Han viste sine papirer og de var i orden--
Jeg har undersøgt dåbsattesten. Det er en kopi.
Elleve år tilbage var der brand i kirken.
De oprindelige blev ødelagt. Alle hans papirer er baseret på den kopi.
Din genkendelse er ikke nok til en retssag.
Indsend en rapport, og jeg vil anbefale en undersøgelse.
Jean Valjean er en tyv.
Det er en hån mod vores institutioner at have en fordærvet mand...
til at lede vores industri og offentlighed.
Jeg sagde indsend en rapport. Så undersøger jeg sagen diskret.
Men angiv ham ikke uden beviser.
De må have tålmodighed. Han går ingen steder, vel?
Madame...
de ti franc om måneden, er ikke længere nok.
Cosette vokser hele tiden.
Hun nød sin seks års fødselsdag og sin nye dukke.
Vi elsker hende, så du skal ikke betale for hendes gave.
Men hun har brug for en ny frakke og sko. Vi har ikke råd til at betale for dem...
Og hun spiser mere end vores døtre tilsammen.
De må med det samme sende 20 franc om måneden...
eller De må hente hende.
Hilsen, Thénardiers.
- Hvad er dit svar? - Jeg kan ikke flytte.
Jeg har ikke penge at betale med.
Er jeg en velgører? Du har ikke betalt i fire måneder.
- Jeg har betalt. - Jeg har regninger. Jeg kan ikke sprede ben.
Desuden, det er dårlig forretning at leje til en skøge. Hvad med halskæden?
- Den må være noget værd. - Nej ikke den. Det er til min datter.
Kom hellere med noget. Ti franc, ellers er det ud.
Nej! Denne gang vil jeg have penge.
Godaften de herrer.
Gode Gud, hvor er du hæslig.
- Hvor meget? - En franc.
- Du gør grin. - Halvtreds sous.
- For at knalde et lig? - Kom her.
Hun har ikke en dråbe blod i sine årer!
Frøken, frøken, hvad med en sous?
Jeg har en sous. Jeg har en sous til dig.
Lad os give dine bryster en smule farve.
Hvad med noget at drikke!
Noget at drikke!
Ned med dig so.
Uha hun er vred! Hun angriber ham!
Dette er uroligheder. Skal jeg?
Jeg skal nok tage mig af det.
Så er det nok!
Det er ikke min skyld! De begyndte--
Gå hjem! Og skynd jer.
Kaptajn?
Jeg skulle sige til hvis han gik for vidt.
Jeg har tiet for længe.
Tag hende til fængslet. Du får seks måneder.
Seks måneder? Hvad med Cosette? Hvad vil der ske med hende?
- Hvem er Cosette? - Min datter.
Jeg skal sende penge til Thénardiers, ellers smider de hende ud.
- Er din datter her i Vigau? - Nej, hun bor hos--
Så er hun ikke mit ansvar.
Inspektør! Inspektør, hør på mig.
Jeg ved det var forkert at slå den herre.
Men har de lov til at komme sne i min eneste kjole...
når jeg skal bruge den til arbejde?
Undskyld. Jeg ville ikke sige Dem imod.
Det vil ikke ske igen. Inspektør, jeg beder Dem.
- Vær barmhjertig. - Nuvel.
Jeg har hørt dig, du får stadig seks måneder.
- Intet kan ændre min beslutning. - Øjeblik Inspektør!
Hr Borgmester.
Det er din skyld. De fyrede mig.
Tøjte! Kom her!
- Sæt hende fri. - Hvad?
Lad mig forklare. Jeg krydsede pladsen da De anholdte hende.
Jeg forhørte mig, og fik at vide at hun blev angrebet.
Det er dem som burde være anholdt.
Nu hvor De har fået disse nye beviser skal De løslade hende.
Han siger jeg kan gå. Han er Borgmester, ikke?
Jeg går så.
- Sergent, hvem har sagt hun kan gå? - Det har jeg!
Jeg er den øverste juridiske myndighed i Vigau. Hun er uskyldig.
- Hun spyttede på Dem. - Jeg tilgiver hende.
Hun fornærmede Dem foran mine mænd.
- Det er min sag, Inspektør. - Nej, der tager De fejl.
De er personificeringen er orden, moral, myndighed, hele samfundet.
De kan ikke tilgive hende.
De har ikke autoritet til at forhindre retfærdighed.
Det har jeg.
I henhold til artikel 9 og 11 kan jeg beordre hendes løsladelse.
Sergent, sæt hende fri.
Jeg kan ikke tillade det, hun angreb en mand.
- Beslutningen er min. Hun er fri. - Ikke så længe jeg har ansvaret!
I henhold til artikel 66, er De fritaget indtil i morgen.
De er fritaget, Inspektør! Gå!
Nu!
De har Deres frihed.
Vand.
Hun overlever næppe.
Hun taler hele tiden om Cosette. Hvem er det?
- Hendes datter. - Kun vilje kan forhindre infektionen.
- Måske hvis pigen var her-- - Jeg forstår, tak doktor.
Hun skal have pleje. Hvad med i aften?
Jeg tager mig af hende i aften.
Hold hendes krop varm og hovedet koldt. God aften.
Hvorfor tog De Dem af sladderen?
- De behøvede ikke fyre mig. - Dit tøj er fugtigt.
- Jeg må finde noget tørt-- - Det er i orden.
Det vil være gratis. De fortjener det.
Men hvorfor er De så venlig?
Jeg var optaget. Jeg vidste det ikke.
Var De kommet direkte til mig, var intet af dette--
De skal hvile.
- Vil De ikke have et kys? - Jeg vil have at De skal hvile.
Jeg henter Deres datter.
- Tager De ned til Thénardiers? - Nej, jeg kan ikke.
Jeg sender penge, og får Cosette bragt hertil.
- Hun kan ikke bo hos mig. - Selvfølgelig kan hun det.
Det kommer hun til.
Hun kommer i skole, og De vil ikke have bekymringer.
- Jeg finder arbejde til dig. - Men De forstår ikke.
Jeg er en skøge, og Cosette har ingen fader.
Hun har Herren. Han er hendes fader.
Og De er Hans værk.
I Herrens øjne har De altid været en uskyldig...
og smuk kvinde.
- De ser bedre ud for hver dag. - Løgner.
- Sæt Dem. - Tak.
Fantine, se her.
Er det Thénardiers håndskrift?
- Ja. - Er der noget galt?
- Læs det. - Jeg kan ikke.
- Vil De ikke læse det for mig? - Jeg er selv ved at lære det.
Vi er et flot par.
Min hovmester fortæller mig De skylder Thénardiers penge.
- Nej, jeg har betalt ham. - Jeg har også sendt ham penge.
Han lyver åbenlyst. Han kunne have bragt Cosette.
Jeg må hente hende.
Nej, bliv liggende. Det er i orden.
Han tror De har penge, og er blevet lidt grådig.
Jeg har betalt ham og lidt ekstra for at bringe Cosette.
Hun bør være her om få dage.
Det bliver skønt at se hende.
- De må spise. - Spis din frokost.
Hvad med dig? Spiser De ikke?
Vor lille Lærke Cosette...
er ivrig efter at se sin moder, men hun har hoste.
'Som min mor' siger den lille engel.
Lægen siger at hun ikke er rask nok til at rejse.
Jeg kommer med hende når hun er rask.
I mellemtiden, medicinen er dyr, og lægens regninger er uhyre.
Fantine skylder os 50 franc mere.
- Jeg har hørt nok. - Vil De sende et svar?
Nej, notér dette til Fantine at underskrive.
Hr Thénardier...
giv Cosette til bringeren af dette brev.
Hilsen.
Jeg må afsted med det samme.
- Javert. - Jeg må tale med Dem straks.
- Alene. - Tak, Pierre.
Jeg har travlt, Inspektør.
En alvorlig krænkelse er blevet begået.
En underordnet har udvist fuldkommen mangel på respekt for loven.
- Han må afsløres og straffes. - Hvem er gerningsmanden?
Det er jeg.
Jeg har bagtalt Dem. De må kræve min afskedigelse.
Inspektør, hvad taler De om?
En opsigelse er ædelt og jeg fortjener det ikke.
Jeg må straffes.
De var uretfærdig imod mig med-- om kvinden.
Nu må De behandle mig retfærdigt. De må afskedige mig.
For hvad?
Jeg angav Dem til Politipræfekten i Paris.
- Jeg svor at De var en galejslave. - Hvad sagde De?
En undsluppen galejslave. Jeg havde ingen beviser.
Kun mindet om en mand, Jean Valjean, som jeg vogtede i over 20år.
Jeg angav Dem uden skyggen af bevis.
- De angav mig? - Ja.
Jeg var et fjols. De sagde jeg tog fejl.
De sagde at De ikke var Jean Valjean, og de havde ret.
I Arras så jeg den sande Jean Valjean.
- Den sande Valjean? - Ja.
To uger siden, blev en mand anholdt for at sjæle æbler.
I fængslet så en fange ham og sagde; jeg kender den mand.
Vi sad i fængsel i Toulon, for 20år siden.
Han er Jean Valjean. Jeg kunne ikke tro det.
Jeg måtte se det selv, og der er ingen tvivl.
Han er Valjean.
Jeg undskylder.
Jeg ser på Dem nu, det er åbenlyst at De ikke er kriminel.
De tror ikke at jeg er kriminel?
Selvfølgelig ikke. Jeg har set Valjean med egne øjne.
Jeg må have været tosset, at tro en mand som Dem var kriminel.
- Indrømmer han at være Valjean? - Selvfølgelig ikke.
Han foregiver at være en tosse som ikke kan forstå anklagerne.
Valjean har undveget fængsel. Det giver livsvarigt fængsel.
- Hvornår skal sagen for? - I morgen.
- Hvor længe vil den tage? - Ikke lang tid.
Beviserne er overvældende.
Jeg kom tilbage, så De kunne afskedige og retsforfølge mig.
Jeg må overveje det.
Jeg var på vej hjem. Gå med mig Javert.
De er en hård mand.
Men De er hæderlig. Jeg ønsker at De forbliver præfekt.
- Hr Borgmester, det er umuligt. - De overdriver Deres bod.
Jeg overdriver bestemt ikke.
Jeg foragtede Dem. Jeg fnøs af Deres autoritet.
Og af hævntørst, bagvaskede jeg Dem.
Hvis en af mine mænd havde gjort det, havde jeg knækket ham.
De skal straffe mig, eller mit liv har været meningsløst.
Beskyld mig.
- Dem, Hr Borgmester? - Jeg beordrer at De tilgiver Dem selv.
Beskyld mig for den nåde.
De bliver som præfekt. Det er mine ordrer.
- Henter De hende i dag? - Ja, i aften.
Er der noget galt?
Jeg vil gøre mit bedste. Jeg må blive rask for min datter.
Men hvis Han henter mig, vil De tage Dem af Cosette?
Cosette og dig, vil altid være i sikkerhed hos mig.
Jeg sværger det.
- Er dette Domhuset? - Ja.
- Kan jeg gå ind? - Der er fyldt.
- Er der ingen pladser? - Propfyldt.
- Vi har to store sager. - Så jeg kan ikke komme ind?
Ikke muligt.
Med mindre De er embedsmand.
Der er pladser dertil lige ved siden af dommeren.
De bedste pladser i salen.
Jeg er Borgmester i Vigau.
- Hr Retsformand. - Det er en ære Hr Borgmester.
- Velkommen. - Tak.
Fortsæt undersøgelsen.
Du foregiver at være enkel. Så du får et enkelt spørgsmål.
Er du eller er du ikke galejslaven Jean Valjean?
For det første--
- Hvad var det første? - Svar på spørgsmålet!
De er ond! Det var det jeg ville sige.
Jeg har blot glemt Deres navn.
Jeg en mand som--
Hvad er det nu det hedder?
Jeg er en af dem der ikke får mad hver dag.
Jeg er... Jeg er sulten.
Du er allerede blevet kendt skyldig i tyveri.
Svar anklagerens spørgsmål.
Spurgte han mig om noget?
Er du eller er du ikke Jean Valjean?
De siger jeg blev født i Faverolles.
Det er kløgtigt at De ved hvor jeg stammer fra.
Det er mere end jeg ved. Mine forældre var vagabonder.
I lyset af de snedigt udtænkte benægtelser.
- Indkalder jeg vidnet Brevet. - Godkendt.
Brevet, jeg minder dig om...
at dit udsagn kan ødelægge en mands liv.
Du må være helt sikker på dit vidnesbyrd.
Min hukommelse er god. Det bedste jeg har.
Den anklagede skal rejse sig. Genkender du denne mand?
Jeg var den første som genkendte ham.
Det er lige meget hvem der var først. Hvem er han?
Det er Jean Valjean. Vi sad 19år i samme fængsel.
Han ser ældre ud naturligvis. Ser også dummere ud.
Det er nok alderen.
Jeg indkalder fangen Lombard.
Den anklagede skal blive stående.
Jeg gentager; En mands liv kan blive ødelagt af dit svar.
Genkender du den anklagede?
Jeg kan ikke undgå at genkende ham. Vi var lænket sammen i fem år.
Hvad er det med dig? Ikke noget 'goddag'?
Var? Har du savnet mig?
Goddag.
Jeg indkalder Bertin.
Du får samme advarsel, dit svar kan ødelægge en mand.
- Genkender du den anklagede? - Ja. Han er Jean Valjean.
Hr Retsformand. Må jeg tage ordet?
Ja, naturligvis Hr Borgmester.
Brevet, Lombard, Bertin. Se på mig. Genkender I mig?
Jeg genkender dig Brevet. Jeg ser at du stadig er en stikker.
Goddag, Brevet. Og dig, Lombard.
Se ikke på mit fine tøj. Se mig i øjnene.
Du kaldte dig selv 'gudløs', ikke? Dit ar på din venstre skulder...
Du fik det af mig da du forsøgte at dræbe mig.
- Det er dig. - Vis retten dit ar.
Bertin, året for Revolutionen 1789 er tatoveret på din venstre arm.
Vis det.
Jeg kender disse mænd, og de kender mig.
Jeg er den mand I søger.
Jeg er Jean Valjean.
Det er ham!
Hr Borgmester, De er en venlig mand, men dette--
En venlig mand?
I fængslet, var jeg uvidende, og afvigende som disse mænd, ikke venlig.
Jeg ville ønske jeg kunne lade denne stakkel lide for mig.
Men-- fortsæt med undersøgelsen.
De vil finde beviserne på at jeg er Valjean.
Kom til kontoret med det samme.
- De er tilbage. - Jeg har ikke barnet med.
Jeg må afsted straks. Hvordan har hun det?
Hosten er meget værre. Der er mere blod nu.
Hun holder blot ud for at se sin datter.
- Holdt. - Jeg har et vigtigt brev til Javert.
- Jeg giver ham det. - Til personlig overrækkelse.
Dette er en særlig arrestordre fra Arras.
Jeg vidste det.
Jeg vidste det!
De er tilbage.
Jeg drømte om Dem.
- Hvil dig. - Og mig og Cosette.
Vi var til hendes konfirmation...
og hun så yndig ud.
- Fantine, hvis noget-- - Men så kendte hun mig ikke.
Og jeg græd.
Jeg må fortælle dig noget.
- Jeg vil ikke kunne-- - Jeg lever ikke længe.
Vil De give hende dette?
- Jeg har gemt det til hende. - Ja.
- Vil De give det til hende? - Jeg vil give hende det.
Hun kan bo hos Dem. De vil opfostre hende, ikke?
Ja.
- Jeg vil opfostre hende. - Lov mig det.
Jeg lover det.
Han lyver så flot ikke? Han er dygtig til det.
En livslang løgn.
- Red mig! - Det er i orden.
Det er ikke dig han er efter.
Hr Borgmester--
Han er ikke Borgmester længere.
- Kan vi ikke snakke privat? - Tal højt. Lad være at mumle.
- Jeg beder om en tjeneste. - Kom nu! Tal højere!
Giv mig to dage til at hente barnet. Jeg betaler Dem hvad som helst.
Tror du jeg er så dum. Det gør du vist.
Du må have grint af mig, da du tilgav mig.
- Jeg beder Dem-- - Du kan ikke hente noget til din skøge!
Du ryger tilbage hvor du hører til, og den so ryger i fængsel.
Du kommer aldrig til at se din datter igen. Du ryger i fængsel.
Han kan ikke redde dig. Forbandede udskud.
Op med dig!
En fornøjelse at se dig igen, Valjean.
De har dræbt hende.
Hvor vil du tage hen Valjean? Du har ingen papirer.
Jeg finder dig.
Hun angrede, gjorde hun ikke?
- Hun fik fred med Gud. - Ja.
Er De en galejslave? Er det sandt?
Ja.
- Hvor er Inspektøren? - Indenfor.
Har De dræbt ham?
Det var en skam.
De må hellere slå hårdt, så der kommer en bule.
- Hvor er han? - Han rejste en for halv time siden.
- Til fods? - På vognen.
- Hvilken retning? - Sydgående.
- Få fat i postvognen. - Javel.
Ikke dig, Beauvais. I to, afsted!
- Spørg alle. Alle så ham gå. - Hvor mange penge tog han?
- Han tog ingen. - Vis mig bogen.
- Han overlod ejerskabet? - Til alle arbejderne.
Andele er fordelt efter anciennitet.
Han beholdte intet selv.
Hurtigt!
Hurtigere! Hurtigere!
- Godmorgen, Hr Borgmester. - Godmorgen.
Slæk ikke på tempoet. Giv mig tøjlerne.
Kom så!
Vi kører for hurtigt!
Hold fast!
Du er anholdt.
Skøgen, hvem skrev hun til? Giv mig adressen!
Der er du, din beskidte tøs. Hvorfor var du så længe om det?
- Den er tung. - Jeg gider ikke høre dit brok.
Du er kun udgifter. Gør i det mindste rent!
Jeg fodrer din grådige lille mund. Får jeg tak?
Nej, kun dumsmarte bemærkninger. Tilbage til arbejdet.
Strik strømperne færdige, ellers får du ingen mad.
Hvad vil du?
- Et værelse, tak. - Et værelse koster 20 sous.
Jeg betaler på forskud.
Så er det i orden.
Min kære, min søde, min skat. Har du glemt det?
Har jeg glemt..? Jeg glemmer ting.
- Hvad har jeg glemt? - Værelserne er lejet ud.
Vi har kun brudeværelset tilbage.
Jeg undskylder, men det koster 40 sous.
- Vil De have mad? - Brød og ost.
Er det alt? Vi har kaninstuvning.
- Hvad strikker hun? - Hvem?
Hun laver strømper til mine døtre.
- Er hun ikke din datter? - Det uvæsen, nej.
Hvorfor. Interesserer hun Dem?
Måske.
- Hvad hedder hun? - Cosette.
- Hvad er de værd? - Pigen?
- Strømperne! - Strømperne, jeg ved det ikke.
Måske 30 sous.
Jeg køber dem. Jeg betaler for hendes tid.
Hun skal lege.
Jeg mente selvfølgelig 30 sous for hver strømpe.
Cosette op med dig. Kom ud derfra.
Kom herud!
Kom så ud!
Du arbejder for mig nu. Du kan hvile eller lege.
Hvad vil du helst?
Madame, er det sandt? Må jeg lege?
Du hørte det, du kan lege.
Skynd dig! Leg så.
Måske vil De have at Cosette skal lege på Deres skød?
Jeg er på vej til Paris. Er der en postvogn?
Den er kørt. Den næste kører ved daggry.
- Kan De lide vores Cosette? - Jeg ønsker at tage hende med mig.
Jeg må fortæller Dem sandheden. Jeg forguder det barn.
- De forguder hende? - Ja, det er sandt.
Jeg er ikke rig. Jeg har betalt over 400 franc for medicin.
Men jeg er dum, uden forstand, kun et hjerte.
- Et stort hjerte. - De har betalt over 400 franc.
Fem hundrede.
Fint. Jeg tager afsted med det samme.
Jeg undskylder. Men hendes moder gav hende til os.
- Jeg kan ikke overgive hende til-- - Hvor meget?
Det er ikke et spørgsmål om penge.
- Hvilken ret har jeg over pigen? - De ønsker ikke penge?
Selvom De tilbød mig 1000 eller 1200 franc kunne jeg ikke.
Sandt, jeg skylder 1500 franc.
Alle mine bekymringer ville forsvinde derom jeg havde 1500 franc.
Jeg kan ikke tænke i penge.
Det er et spørgsmål ret. Det vigtige er:
- Hvem har retten til barnet. - Hvilken lettelse.
Dette er et brev fra Cosettes moder, som giver mig lov til at tage hende.
Cosette, hurtigt.
- Skal vi gå hele vejen? - Ja, er du træt?
- Nej herre. Jeg har det godt. - Cosette, kald mig ikke herre.
- Folk vil tro vi er fremmede. - Hvad skal jeg kalde Dem, herre?
Jamen, hvad med far?
Men De er ikke min fader, herre. Er De?
Skal jeg bære dig?
- Jeg kan nå grenene! - Du er den højeste dame i Frankrig.
- Jeg er Frankrigs dronning. - Det er sandt.
Du er Frankrigs dronning.
Du er dronningen, Cosette.
Hold papirene fremme, og klar til inspektion.
Vågn op. Dette er Paris.
Bliv i køen og have jeres papirer klar.
Dig! Bliv i køen deromme!
Hold papirerne fremme, og klar til inspektion.
Lad disse vogne komme igennem.
Vi skal herhen.
Hold papirerne fremme, og klar til inspektion.
Hør, vent her. Jeg er væk et øjeblik.
Hold papirerne fremme, og klar til inspektion.
Gå ikke fra mig!
Du skal være stille, jeg tager blot et kig på muren.
- Jeg efterlader dig ikke. - Skal vi kravle over muren?
Ja.
Far! Men jeg skulle kalde dig far.
Dig! Hvor er dine papirer?
- Intet held endnu. - Han er til fods.
Pigen vil sænke hans tempo.
Nuvel, Javert...
De sagde han var Valjean, og vi ignorerede Dem.
I stedet for at undskylde...
har jeg bedt Præfekten om at forflytte dig til Paris...
og arbejde for mig.
Jeg er beæret.
Mange tak.
Imens står disse mænd til din rådighed.
Cosette, giv mig din dukke.
Kravl op på min ryg.
Kom, her.
Sæt dine fødder her.
Godt, sådan.
- Far, jeg er bange. - Se ikke ned.
- Selvfølgelig vil han ikke. - Hvad behager?
Hvad vil han ikke?
Tre mand rundt om muren i hver retning.
Se efter et smalt sted.
- Gå! - Jeg forstår ikke.
Han har ingen papirer. Han kommer ikke denne vej.
- Hold vagt her. - Javel.
Gem dig.
Vi skal over her.
Stille. Du får os slået ihjel.
Undskyld. Det er i orden.
Undskyld. Vi må være stille.
Det er det eneste sted vi kan komme over.
Hør mig. Vi må hoppe.
Kom. Tag min hånd.
- Hvad er der på den anden side? - Det er et kloster.
Jeg vækker ikke et hus fyldt med nonner...
og gennemsøger deres gemakker!
- Det er for deres beskyttelse. - Javert, dette er en direkte ordre!
De må hverken se eller snakke med en mand.
Det er en pigeskole. De må beskyttes.
Pigerne er aristokratiets døtre...
hvis forældre sende Dem i guillotinen hvis De tager fejl.
Jeg ved han er derinde.
Hvad? Hvem er De?
Nu er det mig som er fanget under vognen, Lafitte.
Hr Borgmester!
Hvis De samler nonnerne i kapellet, kan mine mænd søge overalt.
Vi er ikke bange for mænd. Vi tilbeder Kristus.
Ransagning af vores skole og kloster er umuligt.
Jeg beklager, Inspektør.
Jeg har fortalt Priorinden at De er min broder.
- De bliver den nye gartner. - Tak.
Kan De arrangere at hun kan starte skole her?
Hvem er hun?
Hun er forældreløs. Hun vil være hos mig nu.
Ti år senere.
- En skam. - Hvilket?
Til næste år er det Cosettes' tur.
Er det en skam at vende sig mod Kristus?
En smuk nonne er et spild.
Cosette vil sidde fast her, men De kan se verden.
I hvert fald Paris. Er De ikke nysgerrig?
De har ikke været ude i hvor mange år?
Verden forandrer sig ikke.
Den forandrer sig. De bør selv se efter.
De vil blive overrasket.
- Hvad kigger du på? - Jeg ser bare på folk.
- Jeg vil ikke aflægge mit løfte. - Men vi lovede Priorinden.
- Kan vi ikke nok flytte? - Men vi er i sikkerhed her.
- I sikkerhed fra hvad? - Vi har alt vi behøver.
Jeg kan arbejde her, og være i nærheden af dig.
- Vi har et godt liv her. - Jeg beder dig far.
Jeg vil tænke over det.
Jeg er taknemmelig for alt De har gjort for os, Priorinde.
Men min datters lykke, er det vigtigste for mig.
Jeg er naturligvis skuffet over at Cosette har skiftet mening.
- Men jeg vil også se hende lykkelig. - Mange tak.
Vi tager afsted så snart jeg finder en bolig.
Jeg tænkte--
Jeg kender ingen i Paris.
Kunne De hjælpe mig til at finde et hus?
Lafitte, hvordan har De råd til et hus?
Før vi kom hertil, havde jeg penge--
familieformue, som jeg gemte, for at kunne forsørge os.
Jeg håber at De har taget den rigtige beslutning.
Det har jeg.
Se far.
- Jeg er ikke længe væk - Jeg venter her.
- Fint, men gå ikke fra vognen. - Jeg venter her.
Jeg er hurtigt tilbage.
Frøken, har De nogle penge?
Det er ulovligt at strejke.
Kongen har erklæret alting ulovligt. At skrive er ulovligt.
For to uger siden ødelage politiet Égalité-- arbejdernes avis.
Den mand som holder tale, er leder af ABC foreningen...
den største og farligste af studentergrupperne.
De vil af med kongen. De vil have valgret.
Jeg er ligeglad hvad de vil, jeg vil vide hvem de er.
- At tale er ulovligt... - Marius Pontmercy.
- Lejer et kammer over Cafe Musain. - At være fattig er den værste forbrydelse.
Hvis man overtræder loven, er man dømt for livet.
Fokusér på ham.
Regeringen viser ingen nåde.
- Og den har intet arbejde til os! - Og uden arbejde sulter vores børn
Hvorfor er vi magtesløse for at kunne redde folket?
Fortæl mig hvorfor!
- Kongen lyver. - Kongen forrådte os.
Vi blev lovet at stemme. Har vi fået valget?
Hvor er Republikken vore fædre døde for?
Her!
Den er her, mine brødre. Den findes i vore hoveder.
Men mest af alt... bedst af alt...
den findes i vore hjerter.
Vi er Republikken!
- Hvor har du været? - Jeg ville bare trække noget luft.
- Hvem er det? - Han holdt tale.
Kom. Vi tager hjem.
Tak.
Dig igen, I var ikke til messe.
Det var jeg Fader!
- Ud af køen! - Frøken, vi må ikke komme ind.
Det er i orden, Fader. Luk dem ind.
- Vi har lavet ekstra i dag. - Hvordan går det, Gavroche?
Tak. De er den sødeste og smukkeste--
Gavroche, som du dog lyver. Jeg frygter for din sjæl.
- Hvem er dine små venner? - Ikke venner. De er mine børn.
De gik rundt på gaden. Bliver jeg ikke en god fader?
Du bliver en bedre fader med en frakke.
Min ven vil høre om De vil gå en tur med ham.
Kom tilbage i morgen, så får dine børn frakker.
Mange tak.
Han lader hende aldrig alene.
Han er ikke en fader. Han er en vogter.
- Kom så. Nu kommer de. - Kom drenge. Skynd jer.
Lad os tage hjem.
Skal vi ikke gå en tur? Det er dejligt vejr.
Jeg er træt. Vil du læse for mig i haven?
Gå du hjem og hvil dig. Så går jeg en tur.
- Alene? - Jeg må jo gå alene en dag.
- En dag, ikke i dag. - Hvorfor sætter du dig ikke--
- Stop narrestregerne! - Jeg laver ikke narrestreger.
Adlyder du mig ikke? Jeg er din fader, sæt dig ind.
Det er torsdag.
Madame Toussaint har lavet din ynglingsdessert.
Hvad siger du til det, Cosette?
Fremmede kan være farlige.
Er det, det hele? Ja, tak Toussaint.
- Det er du ikke, vel? - Undskyld?
Du er ikke min fader.
Du har aldrig sagt det, før i dag hvor du blev vred.
Det var første gang du sagde det.
- Ja. Du har ret. - Og?
Er du min fader?
Jeg lovede din moder at jeg ville tage mig af dig.
Jeg ved, du synes jeg bekymrer mig for meget.
- Men fremmede kan være-- - Fint!
- Hvad er der galt? - Jeg vil ikke høre om det igen.
Det må være noget skamfuldt. Det må være mig.
- Min barn, nej. - Eller dig!
Du er en skamfuld hemmelighed.
Måske os begge. Det er lige meget. Jeg kan ikke gå ud eller snakke--
- Stop det, Cosette. - Jeg tror du lyver.
Jeg kender hemmeligheden. Du vil have mig her hele tiden...
fordi du er ensom, og vil have at jeg også er ensom!
Du har ret. Jeg er ikke en fader. Jeg vil ikke--
Jeg ønsker blot at beskytte dig, det er alt.
Verden er et farligt sted. Du er den eneste jeg har.
Jeg har kun prøvet at leve på denne måde.
- Det er i orden. - Kom. Spis din mad.
- Jeg kommer straks. - Fint.
Toussaint gemmer den til dig.
- Hej. - Hej.
- Hvad er dit navn? - Marius.
- Og Deres? - Cosette.
- Jeg har noget til dig. - Tak.
- Skal jeg varme din suppe? - Jeg kommer om lidt.
Jeg kommer i morgen aften.
Vi ses i morgen.
Nogle våben?
- Måske går det for hurtigt. - Fremgang kan ikke spilde tiden.
Men det her er ynkeligt. På to uger, har vi dette?
- Knap nok våben til os selv. - Så flår vi gaden op og kaster sten.
Helt ærligt, Marius! Kaste sten? De angriber ikke med kæppe!
Nyt?
De har to tønder krudt. Våben er en anden historie.
- Er der nogen plan? - Ingen kan blive enige om noget.
De diskuterer hvorvidt folket er klar.
- Men sandheden er, de er bange. - Disse killinger virker harmløse.
Vi bør forflytte dig til en anden gruppe.
Tak.
Hvad med denne Marius? Har du noget på ham?
Han er forelsket.
Men han kan kun se sin elskede i madteltet.
- Hvem er faderen? - Jeg ved De kræver grundighed.
Så jeg undersøgte det. Faderen står bag velgørenheden.
Jeg fandt kun frem til hans navn: Lafitte.
- Kender De ham? - Det tror jeg ikke.
Skal vi ikke gå vores tur.
Ikke i aften far. Jeg vil læse min bog færdig.
Vi gik ej heller i går. Du skal have motion.
Jeg er for træt.
- Har du det godt? - Ja, selvfølgelig.
Jeg har min bog, og Toussaint er her
Godnat, min kære.
Dit brev var smukt.
Det var virkelig smukt.
- Fortæl mig alting. - Alting? Om hvad?
Om dig.
Det er ikke meget at fortælle.
Jeg er en simpel pige. Jeg lever et simpelt liv.
Jeg voksede op i et kloster, med andre piger, selvfølgelig.
Min fader boede der også.
Min fader er en meget god mand.
Jeg voksede op i hans kærlighed.
Hans kærlighed var mit hjem.
Og så mødte jeg dig.
Og hvad med dig?
- Du er et geni, ikke? - Et geni?
Jeg er en fattig student.
Hverken klogere eller smartere end alle andre.
Din tale var vidunderlig. Jeg kunne ikke ånde.
Jeg ville ikke miste et ord.
- Det var det samme som sidst? - Inspektør, de er forelsket.
Hun sniger sig ud, og de er sammen til morgenen.
De bliver endda ude i regnen.
Jeg har ikke fået våbenhandleren, jeg har fået lungebetændelse.
- Og faderen ved ingenting? - Det er ingen overraskelse.
Jeg må indrømme at oplevelsen har ændret min opfattelse.
Jeg skal helt sikkert ikke have nogle børn.
Specielt ikke en datter.
Kan jeg få nye opgaver?
Måske kunne jeg infiltrere nogle søde anarkister.
- Med tag over hovedet. - Ja, jeg tager mig af det.
De er fritaget. Tag to fridage og aflæg rapport.
- De får nye opgaver. - Mange tak.
Blot til orientering, hvad agter De at gøre?
Fra hvad De siger, er Lafitte respektabel og velhavende.
Måske en smule blødsøden, men kirkegænger, og elskværdig fader.
Hele nabolagen snakker godt om ham.
Han fortjener at vide, at hans datter er blevet forført af en farlig radikal.
Toussaint, kom ud og sæt dig i haven, det er skønt vejr.
- Der er besøg. - Hvem er det?
- lnsp-- - Det er lige meget.
Inspektør Javert, fra politiet.
- Kunne De ven-- - Jeg venter.
- Hvem var det? - Det var--
- Ja? - Det var gartneren.
- Hvorfor sige at du er væk? - Der er ikke tid til at forklare.
Sig at jeg er væk hele ugen. Spørger han til din fortid...
så sig du har hovedpine. I orden? Ingen detaljer.
- Du er bange. - Nej, gå blot ind.
Prøv ikke at virke nervøs. Han vil mærke det.
Udvis ro og bevar fatningen.
Min far instruerede Toussaint at sige han er ude
selvom han er på rejse, så ingen opdager at han er væk.
Det er skørt, men ingen sag for en politiinspektør.
- Hvornår kommer han tilbage? - Nok en uge.
Svært at sige.
Jeg efterlader ham dette brev. Har De en konvolut?
Jeg kendte en Lafitte. Hvor kommer I fra?
Herfra, Paris.
Nok ingen relation.
Dette er alene til din faders øjne.
Og jeg ville sætte pris på, om De selv gav ham brevet.
Skrækkelig mand. Ingen følelse i hans øjne.
Din datter er blevet forført...
af en farlig radikal ved navn Marius Pontmercy.
Hun forråder Dem hver aften!
- Jeg ved ikke. - Lyv ikke!
Har du givet dig selv til denne mand?
- Ser du ham hver aften? - Bare slå mig!
Skal jeg sige det fordi du slår mig?
Fortæl mig sandheden!
Du beder om sandheden, men du fortæller kun løgne selv.
Hvorfor skræmmer politimanden dig?
Hvem er han. Hvem er du?
Du forstår det ikke.
Du har ødelagt mig. Du har ødelagt os.
Du har ret. Jeg forstår ikke.
Hvordan kan jeg, når du ikke siger sandheden.
Hvem er du?
Fint, jeg skal ikke lyve.
Det er sandt. Jeg elsker Marius. Jeg er ikke flov.
Vi har kun et hjørne af en bænk sammen.
Men hjørnet er vores. Det er mit liv.
Vil det ødelægge os?
Sig hvad det handler om far.
Sig hvad det er.
Hvad er det?
Jeg--
Jeg er en galejslave.
Da jeg var ung, på din alder.
Jeg var fattig. Jeg sultede.
En dag, stod jeg foran et vindue. Et vindue fyldt med brød.
Der var kun et glas mellem mig, og at stille sulten.
Det var så nemt.
Så jeg slog det itu, og tog hvad jeg ville.
Da jeg blev fanget...
røg jeg i fængsel i næsten tyve år.
De gjorde ting imod mig.
Jeg kan ikke fortælle dig det.
Og jeg gjorde ting i fængslet. Forfærdelige ting.
Jeg blev et dyr.
De tog min værdighed.
De tog alt fra mig.
Inspektør, hvor skal jeg være i morgen?
Skal jeg tilbage til Cafe Musain?
Ikke med det samme.
Bland dig med mængden på torvet. Se hvad der sker.
Fandt De ud af noget om Lafitte?
Ja. Han blev født og voksede op i Vigau.
Lafitte og hans datter Cosette boede der indtil for ti år siden.
- De sagde ikke at hun hed Cosette! - De spurgte ikke.
- Der er ingen her. - Der er tomt.
Ingen og intet. Helt tomt.
- Han er hurtig. - Ja, det er han.
Men der er en måde at finde ham på.
- Marius, har De set mine børn? - Ikke nu.
Marius, ikke i aften! Vi skal lægge planer.
Vi skal ikke lægge planer, vi skal have en revolution.
Vi kan ikke tillade kongen at begrave Lamarque som sin helt!
- Jeg lover. Én time. - Nej!
Marius, det er ikke for sjov!
- I morgen skal du mene det! - Jeg mener det.
- Gør du? - Ja, vi øver taktik når jeg er tilbage.
Når de svin begraver Lamarque, begraver vi dem i stedet.
Skynd dig tilbage.
I morgen, kan du elske hende som en fri mand.
Måske.
Gå til Rue De l'Ouest nr 18.
Hvorfor?
Han skal rejse, og jeg må tage med.
- Hvad er der galt? - Hans liv står på spil.
- Hans liv? Hvordan? - Det er hemmeligt.
Jeg kan ikke afsløre det. Han reddede mig.
Han gav mig alt. Jeg kan ikke forlade ham nu.
- Jeg ser dig aldrig igen. - Jeg snakker med ham.
Han vil forstå. Du kan tage med til England!
England? Cosette, er du skør?
I morgen skal vi kæmpe! Vi vil genskabe Republikken!
Jeg kan ikke stikke af.
Hvorfor skal du til England? Hvorfor nu?
Hvorfor skal du afsted nu?
Han tog sig af mig, og nu har han brug for mig.
Jeg forstår.
Marius, min kære. Vær ikke bedrøvet.
Hvornår tager du afsted?
Vi kan ikke tage afsted under Lamarque's begravelse.
Han sagde vi nok tager afsted næste dag.
Jeg er her i morgen aften. Lov mig at du også er her.
Det er tydeligt at vi er i overtal.
Vi har 24.000 soldater i byen, og 30.000 flere inden to dage.
Men hvor skal de indsættes?
Det kritiske øjeblik er under begravelsesoptoget ved torvet.
Dér starter de kampen.
Vi vil ikke kæmpe for hver en tomme.
Vi omringer dem.
Det er skræmmende, far. Hvorfor er de så vrede?
Lamarque var en helt som kæmpede for Republikken.
Hvorfor giver kongen Lamarque en statsbegravelse?
Han prøver at gøre Lamarque til sin egen helt.
Det er løgn. Den sidste fornærmelse.
Derfor er de vrede.
Længe leve Republikken!
Lamarque er vores!
Lamarque er vores helt!
Længe leve Republikken!
Til barrikaderne!
Væk med dig!
Javert, dine informationer er guld værd.
Men idioterne i Garden, ignorerede dine råd.
Javert, hvorfor er De klædt således?
Jeg er på sporet af en meget farlig person.
Det bliver en vigtig anholdelse. Den vigtigste i min karriere.
Antageligt. Hvem er det?
Jeg vil helst vente med afsløringen, til han er fanget.
- Hvor tager De skal hen? - Uden for afspærringen. Her.
Der er i dusinvis af barrikader i den del af byen.
- Vi har ikke kontrollen i det område. - Det er under kontrol.
Når det er mørkt, tager vi afsted. Hundredvis flygter.
Politiet interesserer sig ikke for dem som flygter.
Det er en kærkommen mulighed. Cosette, kom nu!
Hvor hårde er kampene?
Jeg kom ikke i nærheden, jeg gik den anden vej.
- Hvad siger folk? - Ingen ved helt hvad der sker.
Gaderne er fyldt med barrikader, og alle siger noget forskelligt.
Hvad end sandheden er, vil mange mennesker dø i nat.
Er det for farligt for os, at vente her til i morgen?
Du så barrikaderne.
Jeg lovede at jeg ville vente.
Selvom han ikke kan komme, bliver jeg nødt til at vente.
- Gør det så ondt? - Jeg er ked af det.
Du tænker, at jeg kun har kendt ham i et par uger.
At jeg kun er en dum pige. Men det er ikke sådan jeg føler.
Jeg forstår.
Det gør jeg virkelig.
Papirer.
Marius, ikke i aften.
Jeg er væk i én time.
- Jeg fandt drengene. - Godt, Gavroche.
Loven er til for at beskytte dig, Cosette...
fra kriminelle som det skidt.
- Er Valjean her. Er han alene? - Jeg vil aldrig fortælle Dem noget.
Ved du hvem og hvad du beskytter?
Fortalte han dig, at han er en tyv?
- Jeg ved hvem han er. - Sagde han også hvad du er?
Fortalte han dig, at du er et uægte barn?
Fortalte han dig, at din mor var en skøge?
Giv mig den, Cosette. Der er ingen vej tilbage hvis du bryder loven.
Hvem er du?
- Hvem er du? - Chefinspektør Javert.
Overgiv jer nu, så vil det gå jer bedre.
Overgivelse? Du skal stå ansigt til ansigt med folket.
På barrikaderne?
Dit fjols. Jeres revolution ikke har en chance.
Hvis vi dør, dør du med os.
Farvel, Marius.
Jeg elsker dig, Cosette.
Gå så!
Han kom for at sige farvel.
Han elsker mig, far.
Tag hen til vores gamle hus.
Det skal nok gå, det lover jeg.
Så her er vi. Jeg havde ret.
Kender De ham?
Når vi har en kugle i overskud, dræber vi ham.
Hvad laver De her? Hvor er Cosette?
Hun venter på dig i huset, hvor I forelskede jer.
- Gå til hende. - Det kan jeg ikke. Ikke nu.
Hun er din fremtid.
Hvis vi ikke vinder her--
I har kærlighed. Det er den eneste fremtid Gud giver.
Gå.
Gavroche! Kom tilbage!
- Jeg skal bruge kugler! - Gavroche! Kom tilbage!
Kom tilbage!
- Kom tilbage! - Gavroche! Kom tilbage!
Far!
- Lad os gøre det nu. - Er du stolt?
Du er den næste.
Lad mig gøre det.
Dræb ham i gyden.
Hans blod skal ikke blandes med vores.
En kniv. Det er rigtigt. Det passer dig bedre.
Hvorfor, Javert? Hvorfor kunne De ikke lade mig i fred.
Du har formået at slå mig.
Jeg forsøger ikke at slå Dem. Jeg vil leve i fred.
Så skynd dig. Deres venner har brug for dig.
Den vej, gennem porten. De vil være i sikkerhed.
- De skyder mig i ryggen? - Jeg giver Dem Deres frihed.
Skynd Dem hellere. De vil ikke være barmhjertige.
Gå Deres vej.
De bør dræbe mig.
Jeg vil ikke stoppe. Forstår De?
Jeg vil ikke lade Dem slippe.
De bør ende det.
Dræb mig.
De er død, Javert.
Fald tilbage!
Overgiv jer!
- Overgiv jer! - Overgiv, eller bliv skudt.
Stå.
Tag den dør...
Kom. Hop.
Lad det gå hurtigt.
Længe leve republikken!
Længe leve Republikken!
- Jer to, op på taget. - Javel.
Hent nogle stiger. Hurtigt!
- Denne vej. - Han er klogere end som så.
Han vil gå nedad til floden. Kom så.
Det er i orden. Det er i orden. Kom.
Kom. Hjælp mig. De må hjælpe til.
Skub.
Er han i live?
Forsigtig.
- Han skal bruge en læge. - Så han er klar henrettelse?
Kom nu Javert. De ved der bliver amnesti om et par dage.
Det er mig De vil have. Anhold mig. Lad ham gå.
- Går De kun op i det? - De har fanget mig.
Det er hvad De går op i.
Lad ham tage drengen hvortil han ønsker, og kom tilbage med ham.
Toussaint, find en læge.
Tag nogle penge. Giv ham hvad end han kræver.
- Ja. - Gå!
Jeg lovede at give dig dette.
Det var din moders.
Hun var en brav kvinde. Jeg elskede hende, Cosette.
Jeg har fortalt dig alting. Tag dig af ham. Lev lykkeligt.
Jeg har lavet en aftale, min kære. Jeg må gå.
- Lov mig du vil være lykkelig. - Nej ikke sådan her, far.
Det er det rigtige, min kære. Jeg stjal. Det gjorde jeg.
Jeg stjal lykken med dig. Jeg betaler med glæde.
Gå til ham. Han er dit liv nu.
Kom med ham.
Dette er en vigtig meddelelse til præfekten.
Det forklarer hvad jeg har gjort med fangen.
Sørg for han ser det tidligt.
Jeg er glad for min tid alene.
Jeg måtte overveje, hvad De fortjener.
De er et løjerligt problem.
- Gå til kanten. - Hvorfor anholder De mig ikke?
De er min fange, gør som jeg siger.
De forstår ikke vigtigheden af loven.
Jeg har givet Dem en ordre, adlyd den.
Hvorfor dræbte De mig ikke?
Det er ikke min ret, at slå Dem ihjel.
Men De hader mig.
Jeg hader Dem ikke.
Jeg føler ingenting.
De vil ikke tilbage til stenbruddet vel?
Så er vi enige.
Jeg skåner Dem, fra et liv i fængsel, Jean Valjean.
Det er en skam at loven ikke tillader mig at være barmhjertig.
Jeg har forsøgt at leve hele mit liv, uden at bryde med loven.
De er fri.
- | -